Folk spør alltid om jeg kjenner Tyler Durden.
Tre minutter. Dette er nullpunktet.
Vil du si noen ord for å markere begivenheten?
Med et pistolløp mellom tennene får man bare fram vokaler.
Et øyeblikk glemmer jeg hele sprengningsgreia.
Jeg bare lurer på hvor rein den pistolen er.
Det at man alltid sårer den man elsker...
Det slår begge veier.
Vi har orkesterplass til masseødeleggelsesscenen.
Sprengningskomiteen i Prosjekt Hærverk -
- festet sprengstoff til 12 bygninger.
Om to minutter avfyres ladningene.
Flere kvartaler vil bli til ulmende ruiner.
Jeg vet dette fordi Tyler vet det.
To og et halvt. Tenk på alt vi har fått til.
Plutselig forstod jeg at alt dette: pistolen, bombene, revolusjonen...
At det hadde å gjøre med Marla Singer.
Bob... Bob hadde kjempepupper.
Dette var en støttegruppe for menn med testikkelkreft.
Den svære, siklende fyren var Bob.
- Vi er likevel menn. - Ja, visst er vi menn.
For åtte måneder siden ble Bobs testikler fjernet.
Så fikk han hormonterapi.
Han fikk pupper pga. mye testosteron.
Kroppens østrogennivå økte. Der kom jeg inn i bildet.
De må åpne meg igjen og tappe væske.
Mellom de svære, svette puppene, slik man kunne forestille seg Guds.
Nå kan du gråte.
Nei, vent. La meg begynne tidligere.
I seks måneder fikk jeg ikke sove.
Når man er søvnløs, er ingenting virkelig.
Alt er langt borte. Alt er en kopi av en kopi av en kopi.
Det ytre verdensrommet vil få navn etter de store selskapene.
IBM-hvelvingen, Microsoft-galaksen...
Planeten Starbucks...
Du må dra ut av byen igjen denne uken.
Det må ha vært tirsdag. Han hadde blått slips.
Skal jeg nedprioritere rapportene mine-
- til du informerer meg om statusoppgradering?
Her er flybillettene.
Han var full av pepp. Må ha tatt kaffeklyster.
Som så mange var jeg blitt en slave av Ikea-møbleringsinstinktet.
Jeg vil gjerne bestille Erika Pekkari-sengeteppene.
Så jeg noe smart, som et lite yin-yang-kaffebord, -
- måtte jeg ha det.
Klipsk kontormøbler, Hovetrekke hjemme-ergometersykkel.
Eller Ohmashab-sofaen, med Strinne stripemønster.
Til og med Ryslampa. Lampen med miljøvennlig papir.
Jeg tenkte:
"Hvilket middagsservise definerer meg?"
Jeg hadde alt. Til og med glasstallerkener med små bobler.
Bevis på at de var lagd av ærlige, enkle, arbeidsomme folk fra...
Hvor det nå var.
Før leste vi porno. Nå var det Horchow-kolleksjonen.
Nei. Du kan ikke dø av søvnløshet.
Hva med narkolepsi? Jeg sovner, og våkner på fremmede steder.
- Du trenger å komme deg ovenpå. - Kan du ikke gi meg noe?
Tuinal, Seconal...
Nei. Du trenger sunn, naturlig søvn.
Tygg på litt vendelrot, og mosjoner mer.
- Jeg har det vondt. - Vil du se noen som har det vondt?
Stikk innom metodistkirken.
Ta en kikk på dem med testikkelkreft. De har det vondt.
Jeg ønsket meg tre barn. To gutter og en jente.
Mindy ville ha to jenter og en gutt. Vi var aldri enige om noen ting.
Hun fikk sitt første barn i forrige uke. En jente.
Med sin nye mann.
Og heldigvis er jeg glad på hennes vegne.
Fordi hun fortjener det...
La oss takke Thomas for at han delte dette med oss.
Takk, Thomas.
Jeg ser meg rundt her, og ser masse mot.
Det gir meg styrke. Vi gir hverandre styrke.
Det er tid for parsamtaler. La oss alle følge Thomas' eksempel.
La oss åpne oss helt. Finn en partner.
Slik traff jeg den store bamsen.
Øynene var allerede fylt av tårer.
Knærne sammen. De små, keitete skrittene.
- Jeg heter Bob. - Bob?
Bob hadde vært mester i kroppsbygging.
Brystmuskeltreningsprogrammet på natt-tv var hans idé.
Jeg var misbruker. Jeg brukte steroider.
Diabonol og Wisterol. Sånt de brukte på veddeløpshester.
Og nå er jeg konkurs. Jeg er skilt.
Mine to voksne barn ringer meg ikke engang tilbake.
Fremmede som er så ærlige, gjør meg helt bløt.
Kom igjen, Cornelius. Du kan gråte.
Så skjedde det noe. Jeg slapp meg løs.
Fortapt i forglemmelsen. Mørk, taus og komplett.
Jeg fant frihet. Frihet er å miste alt håp.
Det er helt i orden.
Jeg sov bedre enn et spedbarn.
Jeg ble avhengig.
HVORDAN BEKJEMPE TUBERKULOSE
Hvis jeg ikke sa noe, regnet folk alltid med det verste.
De gråt enda mer, og så gråt jeg enda mer.
Nå skal vi åpne den grønne døren. Hjerte-chakraen.
Jeg var ikke døden nær.
Jeg hadde verken kreft eller parasitter.
Jeg var midtpunktet som verdens liv flokket seg rundt.
Forestill deg din smerte som en kule av helbredende lys.
Den beveger seg over kroppen din, og helbreder deg.
Fortsett med det. Husk å puste.
Gå gjennom bakdøren inn i rommet.
Hvor fører den hen? Til hulen din!
Gå inn i hulen din.
Slik, ja. Du går dypere inn i hulen din.
Du kommer til å finne ditt energidyr.
Skli.
Hver kveld døde jeg, og hver kveld ble jeg født på ny.
Jeg gjenoppstod.
Bob elsket meg fordi han trodde at jeg også hadde fjernet testiklene.
Å være der, lent mot puppene hans, klar til å gråte...
Det var min ferie.
Og hun... ødela alt.
Dette er kreft, ikke sant?
Denne dama, Marla Singer, hadde ikke testikkelkreft.
Hun var en løgner. Hun hadde ingen sykdommer.
Jeg hadde sett henne i blodparasittgruppen min.
Og i "Håp". Sigdcellesirkelen annenhver måned.
Og i "Grip dagen". Tuberkulosen på fredagskvelden.
Marla. Den store turist. Hennes løgn gjenspeilte min løgn.
Plutselig følte jeg ingen ting. Jeg klarte ikke å gråte.
Igjen fikk jeg ikke sove.
I neste gruppe, etter at vi har åpnet våre hjerte-chakraer...
Da skal jeg gripe tak i det neket og skrike:
Marla, din løgner! Jeg trenger dette! Kom deg ut!
Jeg hadde ikke sovet på fire dager.
Når man lider av søvnløshet, sover man aldri ordentlig.
Og man er aldri ordentlig våken.
I kveld skal først Chloe si et par ord.
Chloe, ja...
Chloe så ut som Meryl Streeps skjelett-
- som gikk rundt og smilte i et selskap.
Jeg er fremdeles her. Men jeg vet ikke hvor lenge det varer.
Ingen kan si meg noe mer enn det.
Men jeg har gode nyheter. Jeg er ikke redd for døden lenger.
Jeg er på et ganske ensomt sted.
Ingen vil ligge med meg.
Slutten er så nær, og jeg vil bare ha et siste knull.
Jeg har pornografiske filmer hjemme, og...
- Glidekrem og amylnitrat, og... - Takk, Chloe.
- La oss takke Chloe, alle sammen. - Takk, Chloe.
La oss gjøre oss klare til guidet meditasjon.
Du står ved inngangen til hulen din.
Du går inn i hulen, og fortsetter.
Hvis jeg hadde hatt en svulst, ville jeg kalt den Marla.
Det lille såret i munnen som ville grodd om du ikke pirket borti det.
Men du kan ikke la være.
Du føler den helbredende kraften som omgir deg.
Finn ditt energidyr.
Skli.
Ok. Finn en partner.
Velg en spesiell person i kveld.
Hei.
- Vi må snakke sammen. - Greit.
Jeg har gjennomskuet deg.
- Du bløffer. Du er ikke døende. - Unnskyld?
Ifølge tibetansk filosofi er vi selvsagt alle døende.
Men du er ikke døende på den måten Chloe er døende.
Og så?
Så du er turist. Jeg har sett deg.
Jeg så deg i hudkreftgruppen. På tuberkulosen.
- På testikkelkreft. - Jeg så at du øvde deg.
På å gi meg en overhøvling.
Går det slik du hadde håpet? Rupert?
- Jeg skal avsløre deg. - Da avslører jeg deg.
Gå sammen, og gråt ut.
- Herregud. Hvorfor gjør vi dette? - Det er billigere enn å gå på kino.
Dette er mine grupper. Jeg har gått på dem i over et år.
- Hvorfor gjør du det? - Jeg vet ikke.
Når folk tror at en er døende, lytter de til en.
- I stedet for... - Å vente på å få slippe til.
Ja.
Del alt med din partner.
Ikke begynn med dette. Man blir avhengig av det.
Jeg kan ikke gråte med en annen juksemaker her.
Så du må finne deg et annet sted.
Skaff deg jobb på en kreftavdeling.
Vent et øyeblikk! Hold an. La oss dele uken.
Du tar tuberkulose...
Du kan ta tuberkulose. De liker ikke at jeg røyker.
Testikkelkreft er vel opplagt?
Jeg har mer rett til å være der enn deg. Du har fremdeles baller.
- Hva er det du vil? - Jeg tar parasittene.
Ikke begge. Ta blodparasittene.
- Jeg vil ha hjerneparasittene. - Greit.
- Men jeg tar hjernedemens. - Nei, jeg.
- Du kan ikke ta hele hjernen! - Du har fire, jeg bare to.
Ta begge parasittene, da. Da har vi tre hver, og...
Du la igjen halvparten av klærne dine!
- Skal du selge dem? - Ja, jeg selger noen klær.
Så vi har tre hver. Jeg vil ha akselererende tarmkreft.
Hun kunne leksa si.
Nei. Jeg vil ha tarmkreft.
Den du også liker best? Prøvde du å lure den til deg?
La oss dele den. Du tar første og tredje søndag i måneden.
Avtale.
- Dette er vel en avskjed. - Ikke gjør noen sak ut av det.
Slik som dette?
Marla!
Kanskje vi skulle utveksle telefonnumre?
Hvis vi vil bytte kvelder.
Greit.
Slik traff jeg Marla Singer.
Marlas livsfilosofi var at hun kunne dø når som helst.
Tragedien, sa hun, var at hun ikke gjorde det.
Hvem er du? Cornelius? Rupert? Travis?
Noen av de dustete navnene du oppgir hver kveld?
Man våkner på Sea Tac flyplass.
San Francisco. Los Angeles.
Man våkner på O'Hare. Dallas-Fort Worth.
Baltimore...
I ulike tidssoner. Man mister en time, får en ekstra...
Du kan sjekke inn om to timer.
Livet mitt tar slutt ett minutt av gangen.
Man våkner på Air Harbor International.
Våkner man i en annen tidssone, et annet sted...
Kan man da våkne som en annen person?
Overalt er livet smått.
Engangspakke sukker, engangskrus fløte...
Engangspakke smør.
Cordon Bleu fra mikroen.
Sjampo-conditioner-poser. Munnvaskprøve. Små såpestykker.
De jeg møter på flyturene, er engangsvenner.
Mellom avgang og landing tilbringer vi vår tid sammen.
Velkommen!
I løpet av en lang nok tidsperiode er det ingen som overlever.
Jeg var tilbakekallingskoordinator.
Her gikk barnet gjennom vinduet.
En ny bil fra firmaet jeg jobber i, kjører i 90 km/t.
Differensialen låser seg.
Det var rester rundt askebegeret. Kan bli en bra antirøykekampanje.
Bilen krasjer, og kommer i brann. Alle dør.
Skal vi kalle tilbake biler?
Faren må ha vært svær. Ser du fettet som er brent inn i setet?
Svært moderne kunst.
Ta antall biler på veiene, A.
Multipliser med feilhyppighet, B.
Multipliser det med gjennomsnittlig forlik, C.
A ganger B ganger C er lik X.
Er X mindre enn kostnadene ved tilbakekalling, -
- gjør vi det ikke.
- Er det mange slike ulykker? - Du ville ikke tro det.
Hvilket bilfirma jobber du for?
Et av de store.
Hver gang flyet krenget for kraftig, -
- bad jeg om at vi skulle styrte. Eller kollidere i luften.
Man får tredobbel livsforsikring hvis man dør på forretningsreise.
Hvis du sitter ved en nødutgang...
Og ikke er villig til å følge reglene som står i brosjyren...
Så be flyvertinnen om et annet sete.
Det er et stort ansvar.
- Vil du bytte sete? - Jeg er ikke den rette til det.
Nødutgangsprosedyre i 10 000 meters høyde.
Illusjonen om at man er trygg.
Det har du nok rett i.
Vet du hvorfor de har surstoffmasker i fly?
- Slik at man kan puste. - Oksygen gir rus.
I et alvorlig nødstilfelle puster man inn i dype drag.
Plutselig blir man euforisk.
Man aksepterer sin skjebne. Du kan se det her.
Nødlanding på vannet i 960 km/t. Ansikter rolige som hellige kuer.
Det er en interessant teori.
- Hva gjør du? - Hva mener du?
- Hva jobber du med? - Hvorfor spør du?
Så du kan late som om du er interessert?
Greit.
Du har en slags syk desperasjon i latteren din.
Vi har akkurat samme slags stresskoffert.
- Såpe. - Unnskyld?
Jeg lager og selger såpe. Sivilisasjonens målestokk.
Slik traff jeg...
Tyler Durden.
Vet du at med bensin og appelsinjuicekonsentrat, -
- kan du lage napalm?
- Nei. Er det sant? - Ja.
Man kan lage alt slags sprengstoff av husholdningsmidler.
Hvis man har lyst til det.
Tyler, du er den mest interessante engangsvennen jeg har møtt.
Alt på et fly er engangs...
- Jeg forstår det. Smart. - Takk.
- Hvordan fungerer det for deg? - Hva da?
Å være smart.
- Helt flott. - Så fortsett med det.
Etikettespørsmål: Passerer jeg med rumpa eller skrittet mot deg?
Hvordan jeg flyttet inn hos Tyler...
Flyselskap tar sine forholdsregler mot vibrerende bagasje.
Tikket den?
Stuerne bryr seg ikke om det. Moderne bomber tikker ikke.
- Stuerne? - Bagasjepersonellet.
Men når en koffert vibrerer, må stuerne ringe politiet.
Vibrerte kofferten min?
Ni av ti ganger er det en barbermaskin.
Men av og til...
Er det en dildo.
Vi kan selvsagt ikke antyde eierskap til en dildo.
Vi må bruke ubestemt artikkel. En dildo, aldri din dildo.
Jeg har ikke...
Jeg hadde alt i den kofferten.
Calvin Klein-skjortene, DKNY-skoene, A.X.-slipsene...
Blås i det.
Jeg bodde i femtende etasje i et boligkompleks.
Veggene var av solid betong.
Det er viktig når naboen legger vekk høreapparatet-
- og ser på tv på full styrke.
Eller ved et vulkanutbrudd, når møbler og private saker -
- slenges ut av vinduene og seiler ut i natten.
Det er vel sånt som kan skje.
Det er ingen ting der oppe. Du kan ikke gå inn.
Ordre fra politiet.
Har du noen du kan ringe?
Pinlig. En leilighet full av krydder, men ingen mat.
Politiet sa senere at våkeblusset kunne ha sluknet.
At det kunne ha sivet ut gass. Gassen kunne ha fylt leiligheten.
500 kvadratmeter med store rom, i dagevis.
Så kunne kompressoren i kjøleskapet ha slått seg på.
Ja?
Jeg hører at du puster, din...
Spør du meg nå, vet jeg ikke hvorfor jeg ringte ham.
- Hallo? - Hvem er dette?
Tyler?
- Hvem er det? - Vi møttes på flyet.
Vi hadde samme slags koffert.
- Den smarte fyren. - Akkurat.
Jeg ringte for et sekund siden. Det var ikke noe svar.
Ja, jeg silte deg. Jeg tar aldri telefonen.
Så hva er det?
Du kommer ikke til å tro dette.
Kunne vært verre. En dame kunne skåret av penisen din.
Og kastet den ut av vinduet foran en bil i fart.
Når man kjøper møbler, regner man med at det er gjort.
At det er den siste sofaen man trenger. At problemet er løst.
Jeg hadde et flott stereoanlegg, en respektabel garderobe...
Det var like før alt var fullkomment.
- Og nå er alt borte. - Alt er borte.
Vet du hva en dyne er? Det er bare et teppe.
Hvorfor vet sånne som oss hva en dyne er?
Er en dyne viktig for å overleve? Nei.
- Så hva er vi da? - Vi er forbrukere...
Stemmer. Vi er forbrukere.
Biprodukter av en livsstilsbesettelse.
Drap, kriminalitet, fattigdom... Det angår ikke meg.
Det som angår meg, er kjendisblader.
Tv med 500 kanaler. En fyrs navn på undertøyet mitt.
- Rogaine, Viagra, Olestra. - Martha Stewart.
Til helvete med Martha Stewart.
Hun befinner seg på Titanic. Alt går under.
Så til helvete med sofaen din og panelproblemene dine.
Jeg sier: "Ikke vær komplett. Slutt å være perfekt."
"La oss utvikle oss. Ta ting som de kommer."
Sånn er jeg. Kanskje det er galt. Kanskje det er en stor tragedie.
Det er bare ting. Ingen tragedie, men...
Du mistet en masse fleksible løsninger for det moderne liv.
Jeg røyker ikke.
Forsikringen dekker det, antakelig.
Hva er det?
Hvis du eier ting, ender de opp med å eie deg.
Gjør som du vil.
Det er sent.
- Takk for ølet. - Alt i orden.
Jeg bør vel finne et hotell.
Hva?
- Et hotell? - Ja.
Bare spør.
Hva mener du?
Tre mugger øl, og du kan fremdeles ikke spørre?
Du ringte fordi du trenger et sted å bo.
- Nei, jeg... - Jo, det gjorde du.
Så bare spør. Kutt ut forspillet, og spør.
- Vil det være et problem for deg? - Er det et problem å spørre?
- Kan jeg bo hos deg? - Ja.
Takk.
- Men gjør meg en tjeneste. - Ja visst.
Slå meg så hardt du kan.
- Hva for noe? - Slå meg så hardt du kan.
La meg fortelle litt om Tyler Durden.
Tyler var nattmenneske.
Når andre sov, arbeidet han.
Han var kinomaskinist.
Filmer ligger ikke på én stor spole, men på flere.
Så noen må skifte prosjektør -
- i det øyeblikket én rull er slutt.
Ser man etter, kan man se små prikker øverst til høyre på duken.
Vi kaller dem "sigarettmerker".
Da må man skifte. Filmen fortsetter.
Ingen i salen merker noe som helst.
Hvorfor vil noen ha en sånn drittjobb?
Det gir ham mange muligheter.
Som å klippe inn pornobilder i familiefilmer.
Så når katten og hunden med kjendisstemmer møtes...
Det er da man opplever Tylers bidrag.
Ingen vet at de så det.
En fin, stor kukk.
Selv ikke en kolibri kunne ta Tyler på fersk gjerning.
Tyler jobbet også av og til på luksushotellet Pressman.
Han var matserveringsbransjens geriljaterrorist.
Det går ikke når du ser på.
Han "krydret" hummersuppe, prompet på marengs-
- og nøs på de stekte endivene. Og kremen på soppsuppen...
- Bare si det. - Dere skjønner hva jeg mener.
- Skal jeg slå deg? - Ja. Gjør meg den tjenesten.
- Hvorfor? - Vet ikke.
- Har aldri slåss. - Det er jo bra.
Nei. Hvordan kan du da kjenne deg selv?
Jeg vil ikke dø uten noen arr.
- Så slå meg. - Dette er helt sprøtt.
Så bli sprø. Kjør i vei.
- Jeg er ikke sikker... - Ikke jeg heller.
Men ingen ser oss.
- Vanvittig. Skal jeg slå deg? - Nettopp.
- Hvor? I ansiktet? - Overrask meg.
Dette er helt idiotisk.
Drittsekk! Du slo meg i øret!
Jeg er lei for det...
Hvorfor øret? Helvete!
- Jeg rotet det til. - Nei, det var perfekt.
Alt i orden med deg?
Det gjør skikkelig vondt.
Slå meg en gang til.
- Nei, nå slår du meg. - Kom igjen!
Vi må gjenta dette en gang.
- Hvor er bilen din? - Hvilken bil?
Vet ikke hvordan han fant huset, men han hadde bodd der i et år.
Det så ut som om det ventet på å bli revet.
Lemmer for de fleste vinduene.
Ingen lås i døren, etter at noen sparket den inn.
Trappen holdt på å falle sammen.
Vet ikke om han eide eller okkuperte det.
Ingen av delene ville overrasket meg.
Her bor du.
- Der bor jeg, der er toalettet. Ok? - Ja. Takk.
For et høl!
Ingen ting virket.
Skrudde man på ett lys, sluknet et annet.
Ingen naboer. Bare noen lagre og en papirfabrikk.
Fiselukten av damp, hamsterburlukten av flis.
Jeg må jobbe i morgen. Velg en dag.
Hva er dette?
Vent.
- Hei. - Alt i orden.
Når det regnet, måtte vi slå av strømmen.
Etter den første måneden savnet jeg ikke tv.
Jeg brydde meg ikke engang om det varme kjøleskapet.
Kan jeg prøve?
Greit. Ta av deg slipset.
Om natten hadde vi en kilometers spillerom til alle kanter.
Flott.
Regnet dryppet ned over gipsen og lysarmaturen.
Alt treverk trakk seg sammen.
Vi rev opp albuene på rustne spiker.
Den forrige beboeren var en skrulling.
- Hva leser du? - Hør på dette.
En artikkel skrevet av et organ.
"Jeg er Jacks forlengede marg."
"Uten meg kan ikke Jack regulere hjerterytme, blodtrykk og pust."
En hel serie.
"Jeg er Jills brystvorter."
- "Jeg er Jacks tykktarm." - "Jeg får kreft, og dreper Jack."
Etter å ha slåss fikk alt annet i livet mindre volum.
Hva roter du deg borti hver uke?
- Jeg kunne takle alt. - Er rapportene ferdige?
Hvem vil du aller helst slåss mot?
Sjefen, antakelig.
- Hvem ville du ha slåss mot? - Faren min.
Jeg kjenner ikke faren min. Han stakk da jeg var seks år.
Giftet seg igjen. Fikk flere barn.
Hvert sjette år drog han et annet sted. Stiftet ny familie.
Den kødden setter opp filialer.
Min far gikk aldri på college, så det var viktig at jeg gjorde det.
Etter eksamen ringte jeg ham og spurte hva jeg skulle gjøre.
Han sa: "Få deg en jobb."
Nå er jeg 25, og ringer ham én gang i året.
"Hva skal jeg gjøre nå?" Han sier: "Vet ikke. Gift deg."
Jeg kan ikke gifte meg. Jeg er en 30 år gammel guttunge.
Vi er en generasjon menn oppdratt av kvinner.
Jeg lurer på om en kvinne til er det vi trenger.
Det meste av uken levde vi et normalt liv.
Men hver lørdagskveld fant vi ut noe.
Vi ble mer og mer klar over at vi ikke var alene.
Før, når jeg kom sint og deprimert hjem, -
- rengjorde jeg leiligheten og de skandinaviske møblene.
Jeg burde sett etter leilighet.
Forhandlet med forsikringsselskapet.
Vært opprørt over de flotte sakene mine. Men det var jeg ikke.
Det viktigste ved data på et kontor er effektivitet.
På mandag tenkte jeg bare på neste uke.
Kan jeg få ikonet i kornblomstblått?
Ja visst.
Effektivitet har førsteprioritet. Sløseri er tyveri.
Jeg har allerede vist ham det. Du likte det, ikke sant?
Man kan svelge en halvliter blod før man må spy.
Det var rett for øynene på alle. Tyler og jeg gjorde det synlig.
Alle hadde det på tungen. Tyler og jeg gav det et navn.
Kom igjen, folkens. Dere må gå hjem!
Skru av jukeboksen. Lås bakdøra.
Hver uke kom Tyler med reglene vi satte opp.
Mine herrer. Velkommen til Fight Club.
Første regel i Fight Club er: Dere skal ikke snakke om Fight Club.
Andre regel: Dere skal ikke snakke om Fight Club.
Tredje regel: Roper noen stopp, eller faller om, er kampen over.
Fjerde regel: Bare to slåss av gangen.
Femte regel: én kamp av gangen.
Sjette regel: ingen skjorte eller sko.
Sjuende regel: Kampene fortsetter så lenge de må.
Åttende og siste regel:
Hvis dette er deres første kveld her, må dere slåss.
En fyr på jobben, Ricky, kunne ikke engang bestille penner.
Men Ricky var en gud -
- når han dengte opp hovmesteren fra en lokal restaurant.
Av og til kunne man bare høre de dumpe slagene over alle ropene.
Eller når noen hikstet:
Stopp!
Man var ikke så levende noe annet sted.
Men Fight Club eksisterer bare i noen timer av gangen.
Selv om jeg så at noen hadde slåss bra, -
- var det ikke samme mann.
Den man var i Fight Club, var ikke den samme som utenfor.
Når noen kom første gang, var han myk som deig.
Etter noen uker var han hard som tre.
Hvilken kjendis ville du helst slåss mot?
- Levende eller død? - Uansett.
Hemingway.
- Og du? - William Shatner.
Vi begynte å se annerledes på ting.
Overalt hvor vi gikk, vurderte vi omgivelsene.
Jeg syntes synd på folk i helsestudioene.
De prøvde å se ut slik Calvin Klein sa de skulle.
Er det sånn en mann ser ut?
Selvutvikling er masturbering.
Men selvødeleggelse...
Slå ham flat!
Det dreide seg ikke om seier eller tap.
Det dreide seg ikke om ord.
De hysteriske skrikene var tungetale.
Som hos pinsevennene.
- Er det nok? - Stopp!
Når en kamp var over, var ingen ting løst.
Kult.
Etterpå følte vi oss alle frelst.
Neste uke igjen?
Hva med neste måned?
Irvine, inn i midten. Du også, nykommer.
Av og til snakket Tyler for meg.
Han falt ned en trapp.
Jeg falt ned en trapp.
På grunn av Fight Club klippet vi håret og neglene.
- Ok. Historisk skikkelse. - Jeg ville slåss mot Gandhi.
Bra svar.
- Og du? - Lincoln.
Svær fyr, stor rekkevidde. Tynne fyrer slåss til de stuper.
Til og med Mona Lisa faller fra hverandre.
- Hallo? - Hvor har du vært i åtte uker?
Marla?
- Hvordan fant du meg? - Du la igjen et nummer.
Jeg har ikke sett deg i støttegruppene.
Vi delte dem. Det var avtalen.
Ja, men du har ikke vært på dine.
- Hvordan vet du det? - Jeg jukset.
- Jeg har funnet en ny. - Jaså?
- Den er bare for menn. - Som den testikkelgreia?
- Det passer dårlig nå. - Jeg var på Anonyme gjeldsslaver.
- De er virkelig nedkjørte... - Jeg er på vei ut.
Jeg har magen full av Xanax. Det som var igjen i en flaske.
Det var kanskje for mye.
Tenk deg Marla kaste seg rundt i leiligheten.
Det er antakelig bare et rop om hjelp.
Dette kunne vare i flere timer.
Vil du vente og høre meg beskrive døden?
Vil du høre om sjelen min kan snakke i telefonen?
Har du noen gang hørt dødsralling?
Tylers dør var lukket.
Jeg hadde bodd her i to måneder, og Tylers dør var aldri lukket.
Jeg hadde en utrolig drøm i natt.
Hele natta var utrolig.
Hva gjør du her?
Dette er huset mitt. Hva gjør du her?
Dra til helvete.
Du har noen virkelig skrudde venner.
Men hun er smidig.
Jeg kom hjem, og gjett hvem som var i telefonen.
Jeg skjønte hva som hadde skjedd før han fortalte det.
Har du hørt dødsralling noen gang?
Tror du den vil si navnet sitt?
Eller vil det bare være en hørbar død?
Forbered evakuering av sjelen.
10, 9, 8...
Hvordan kunne Tyler, av alle, mene at det var synd at Marla skulle dø?
5, 4, 3... Vent litt.
Du kom fort.
Ringte jeg deg?
Alle madrassene er pakket inn i glatt plast.
Ta det med ro. Den er ingen trussel mot deg.
Faen også. Noen har ringt etter snuten.
- Hvor er 513? - Nederst i gangen.
Hun som bodde der, var sjarmerende og hyggelig.
Men hun mistet troen på seg selv.
Hun er et uhyre!
- Du har all grunn til å leve! - Hun er bare søppel!
Lykke til hvis dere skal redde henne!
Hvis jeg sovner, er jeg ferdig.
Du må holde meg våken hele natta.
Helt utrolig.
Han taklet det visst bra.
- Du forstår. Du har knullet henne. - Nei, det har jeg ikke.
- Aldri? - Nei.
- Du er ikke hekta på henne, vel? - Nei! På ingen måte.
Jeg er Jacks galle.
- Sikker? - Jeg er sikker, tro du meg.
Skyt meg i hodet.
Bra. Hun er et forkledd rovdyr. Hold deg unna henne.
Og den dritten hun kom med, har jeg aldri hørt maken til.
Jeg er ikke blitt knullet sånn siden grunnskolen.
Hvordan kunne Tyler motstå det?
Kvelden før hadde han klippet inn kjønnsorganer i "Askepott".
Det Marla trenger, er en sosialrådgiver.
Knulling er ikke kjærlighet. Det er sport.
Nå invaderte hun hjemmet mitt også.
Sett deg ned.
Ikke snakk med henne om meg.
Sier du noe om meg til henne eller andre, -
- er vi ferdige med hverandre. Lov meg det.
- Lover du? - Ja.
- Lov meg det. - Jeg sa jo det!
Du lovte meg det tre ganger.
Hvis jeg bare hadde gått for å se på at Marla døde, -
- ville ikke noe av dette ha skjedd.
Jeg kunne ha flyttet til et annet rom.
I tredje etasje, der jeg ikke ville ha hørt dem.
Men jeg gjorde ikke det.
- Hva er det du gjør? - Jeg skal legge meg.
Vil du gjøre jobben ferdig?
Nei takk.
Jeg fant en røyk.
- Hvem snakket du med? - Hold kjeft.
Jeg ble verdens rolige, lille sentrum.
Jeg var zen-mesteren.
Jeg skrev små haikudikt.
Jeg sendte dem som e-post til alle.
Er det ditt blod?
- Noe av det, ja. - Du kan ikke røyke her inne.
Ta fri resten av dagen. Kom tilbake med rene klær. Ta deg sammen.
Jeg provoserte alle. Ja, dette er sår etter en slåsskamp.
Ja, det er helt greit. Jeg er opplyst.
Man gir opp boligkomplekslivet, alle sine eiendeler...
Bor i et falleferdig hus i et forurenset strøk...
Og så kommer man hjem til dette.
- Hallo? - Betjent Stern, fra brannavsnittet.
Vi har nye opplysninger om hendelsen i leiligheten din.
Noen sprøytet freon inn i dørlåsen.
Så brukte de stemjern på låssylinderen.
Det var nytt for meg. Jeg er Jacks kaldsvette.
- Høres det merkelig ut? - Veldig merkelig.
Dynamitten...
Etterlot rester av ammoniumoksalatkaliumperklorat.
- Vet du hva det betyr? - Nei. Hva betyr det?
Det betyr at den var hjemmelagd.
Beklager, men dette er et sjokk for meg.
Den som gjorde det, kan ha blåst ut våkeblusset flere dager tidligere.
- Gassen bare utløste det. - Hvem ville gjøre noe sånt?
Fortell ham...
Si at den helten som gjorde det, har vekket meg.
- Er du der? - Ja, jeg lytter.
Det er litt vanskelig å forstå dette.
Har du noen fiender som hadde adgang til boligkomplekset?
Jeg forkaster viktigheten av materielle eiendeler.
- Dette er alvorlig. - Ja, jeg vet det.
- Jeg mener det. - Ingen tar det mer alvorlig enn jeg.
Leiligheten var selve livet mitt. Jeg elsket hvert eneste møbel der.
Det var ikke bare ting som ble ødelagt.
Det var meg selv! Jeg vil takke Akademiet...
Bare si at du gjorde det.
Si at du sprengte hele greia. Det er det han vil høre.
Er du der?
- Er jeg mistenkt? - Nei.
Men gi meg beskjed hvis du reiser ut av byen.
- Greit? - Ok.
Utenom knullinga var Tyler og Marla aldri i samme rom.
Foreldrene mine gjorde det samme.
Kondom er vår generasjons glassko.
Man tar på en når man treffer en fremmed.
Man danser hele natten.
Så kaster man det. Kondomet, mener jeg.
Ikke den fremmede.
Hva for noe?
Jeg fikk denne kjolen for én dollar.
- Det var den vel verd. - Det er en brudepikekjole.
Noen elsket den intenst i én dag. Så kastet hun den.
Som et juletre.
Så spesielt.
Og så...
Så havnet det i veikanten. Glitteret hang fremdeles på det.
Som et voldtektsoffer, med undertøyet vrengt.
- Bundet opp med isoleringstape. - Da passer den til deg.
Du kan låne den av og til.
Bli kvitt henne.
- Du må bli kvitt henne! - Ikke bland meg inn.
Jeg er seks år igjen, og går med beskjeder mellom foreldre.
- På tide å stikke. - Vær trygg.
- Ikke at vi ikke liker besøk... - Du er så sprø.
Takk. Ha det.
Dere unger.
Hvorfor kaster du bort tid på henne?
- Marla prøver iallfall å nå bunnen. - Og det gjør ikke jeg?
Å stikke fjær opp i ræva gjør deg ikke til kylling.
- Hva skal vi gjøre i kveld? - I kveld?
Lage såpe.
For å lage såpe må vi smelte fett.
Saltbalansen må være riktig. Det beste fettet er fra mennesker.
- Hva slags sted er dette? - En fettsugingsklinikk.
Flaks!
Det fineste fettet i verden.
Nei...
Herregud.
Når fettet smelter, flyter talgen opp. Som i speideren.
Vanskelig å tenke seg deg som speider.
Når talgen stivner, skummer man av et lag glyserol.
Med salpetergass får man nitroglyserol.
Tilsetter man natriumnitrat og litt sagflis, får man dynamitt.
Med nok såpe kan man sprenge nesten alt.
I gamle dager fant folk ut at klær ble renere på ett sted i elva.
- Vet du hvorfor? - Nei.
Man ofret mennesker i fjellene over elva.
Likene brant. Vann sivet gjennom tre og aske og dannet lut.
Dette er lut. Det blandet seg med det smeltede kroppsfettet, -
- og såpe sivet ut i elva. La meg se på hånden din.
Hva er dette?
En etsende væske.
Det gjør fryktelig vondt, og du får et arr.
Guidet meditasjon virket mot kreft, og kan virke nå.
Ikke fjern deg fra smerten.
Den første såpen ble laget av aske fra helter.
Som de første apene i rommet. Uten smerte ville vi ikke hatt noen ting.
Jeg prøvde å ikke tenke på ordene "brennende kjøtt".
Dette er smerten din! Den er her.
Jeg går inn i hulen min.
Nei! Ikke takle dette slik døde mennesker gjør!
Det du føler, er for tidlig opplysning.
Det største øyeblikket i ditt liv, og du går glipp av det!
Hold kjeft! Våre fedre var modeller for Gud.
Hvis de stakk av, hva sier det om Gud?
- Jeg vet ikke... - Hør her.
Du må vurdere muligheten at Gud ikke liker deg.
Etter all sannsynlighet hater han deg.
- Vi trenger ham ikke. - Enig!
Til helvete med fordømmelse og frelse. Vi er Guds uønskede barn!
Du kan helle vann over hånden og gjøre det verre, eller...
Eller eddik for å nøytralisere sviingen.
Men først må du gi opp.
Først må du vite, ikke frykte... Vite at du vil dø en dag.
Du vet ikke hvordan dette føles!
Bare etter at vi har mistet alt, er vi frie til å gjøre hva som helst.
Gratulerer. Du er ett skritt nærmere bunnen.
Tyler solgte såpen til butikker for 20 dollar stykket.
Gud vet hva de tok.
- Dette er verdens beste såpe. - Takk, Susan.
Herlig. Vi solgte rike kvinner deres egne feite rumper.
Han hadde gult slips. Jeg brukte ikke slips på jobb lenger.
"Første regel: Dere skal ikke snakke om Fight Club"?
Jeg må ha lagt det igjen i kopimaskinen.
"Andre regel"... Er denne din?
Lat som om du er meg. Ta en sjefsavgjørelse.
Du finner denne. Hva gjør du med det?
La meg si deg dette.
Jeg ville vært veldig forsiktig med dette.
For den personen som skrev det, er farlig.
Og denne gærningen kan kanskje bikke over.
Snike seg fra kontor til kontor med et halvautomatisk våpen-
- mens han pumper runde på runde inn i kollegaer og partnere.
Det kan være noen du har kjent i årevis. Noen som står deg nær.
Tylers ord kom ut av min munn.
Jeg som pleide å være så hyggelig.
Eller kanskje du ikke burde gi meg alle de små drittgreiene du finner.
Ansvarsavdelingen.
Puppen min kommer til å dette av.
Unnskyld, men jeg må ta denne.
Hva er det?
Du må sjekke om jeg har en klump i brystet.
- Dra til et sykehus. - Jeg har ikke råd til en lege.
- Jeg vet sannelig ikke. - Vær så snill.
Hun ringte ikke Tyler. Jeg er nøytral for henne.
Fint gjort. Du tar med mat til de eldre. Hvor bor de hen?
De er dessverre døde. Jeg lever, og er fattig.
- Vil du ha litt? - Nei.
- Jeg tok en til deg. - Takk for at du tenkte på det.
- Hva er det med hånden din? - Ingen ting.
- Der? - Ja.
- Kjenner du noe? - Nei.
Du må være sikker.
Jeg er temmelig sikker.
- Du kjenner ikke noe? - Nei, ingen ting.
Det var en lettelse. Takk skal du ha.
- Det er helt i orden. - Jeg håper jeg kan gjøre gjengjeld.
Ikke mye brystkreft blant menn i familien.
- Jeg kan sjekke prostata. - Jeg tror det er i orden.
Takk likevel.
- Er vi ferdige? - Ja. Vi sees vel.
Cornelius?
Det er meg. Bob!
Hei, Bob.
- Vi trodde du var død. - Nei, jeg er her ennå.
- Hvordan går det med deg? - Bedre enn noen gang.
Ennå med i "Vi er fremdeles menn"?
Nei, noe mye bedre.
Jaså? Hva da?
Altså...
Første regel er at jeg ikke må snakke om det.
Andre regel er at jeg ikke må snakke om det.
- Tredje regel er... - Bob. Jeg er medlem.
Se på ansiktet mitt.
Det var jævlig... Det var jævlig bra.
- Har aldri sett deg der. - Jeg går tirsdag og torsdag.
- Jeg er der på lørdager. - Gratulerer!
Med oss begge.
Hørt om ham som satte i gang dette?
- Ja, faktisk... - Jeg hører masse ting.
Han ble visst født på et mentalsykehus.
Han sover bare én time hver natt. Han er en stor mann.
Kjenner du til Tyler Durden?
- Det gjorde vel ikke vondt? - Jo, faktisk.
Takk for dette. Takk, takk, takk.
Fight Club. Dette var min og Tylers gave.
Vår gave til verden.
Jeg ser meg rundt, og ser en masse nye ansikter.
Hold kjeft!
Det betyr at mange av dere har brutt de to første reglene våre.
I Fight Club ser jeg de sterkeste og smarteste som har levd.
Jeg ser en masse potensial. Og jeg ser at det blir sløst bort.
En hel generasjon som fyller bensin, serverer ved bord...
Eller slaver med hvite snipper.
Reklamen får oss til å jakte på biler og klær.
Vi har jobber vi hater, slik at vi kan kjøpe dritt vi ikke trenger.
Vi er historiens gjennomsnittsbarn. Uten mål eller mening.
Vi har ingen stor krig eller depresjon.
Vår store krig er den åndelige krigen.
Vår store depresjon er livet vårt.
Tv forteller oss at vi en dag blir millionærer og rockestjerner.
Men det blir vi ikke. Og det lærer vi oss etter hvert.
Og vi er veldig, veldig sure.
Første regel i Fight Club er: Du skal ikke snakke om...
Hvem er du?
- Hvem jeg er? - Ja.
På skiltet utenfor står det Lou's Tavern.
Jeg er Lou, for faen. Hvem faen er du?
Tyler Durden.
Hvem har sagt at dere kan bruke mine lokaler?
Vi har en avtale med Irvine.
Irvine er hjemme med brukket kragebein.
Han eier ikke dette stedet. Jeg eier det.
- Hvor mye penger får han? - Ingen penger.
- Det er gratis for alle. - Så flott.
Hør her, jævla kjøtthue. Alle skal ut herfra med en gang.
Du burde bli med i klubben vår.
- Hørte du hva jeg nettopp sa? - Du og kameraten din.
Hører du meg nå?
Nei, jeg oppfattet ikke det, Lou.
Jeg hører deg fremdeles ikke.
Nå forstår jeg.
Nå glemte jeg det.
Ta ham!
Tilbake!
Lou... Kom igjen. Vi liker dette stedet.
Nå forstår du. Hold den jævla kjeften din!
Er det så jævla morsomt?
En skikkelig skrulling.
Utrolig.
Du vet ikke hvor jeg har vært, Lou.
Du vet ikke hvor jeg har vært!
La oss beholde det, Lou!
Bruk kjelleren! For guds skyld!
Jeg vil ha æresordet ditt!
Ved min mors øyne...
Takk, Lou.
Takk til deg også, storegutt.
Vi sees neste uke.
Denne uka har hver av dere en hjemmeoppgave.
Dere skal gå ut og begynne å slåss med en fremmed.
Dere skal begynne å slåss...
Og så skal dere tape.
Et godt valg.
Pass opp, din dust!
Dette er ikke så enkelt som det høres ut.
Drittsekk!
De fleste vanlige mennesker gjør gjør nesten alt for å unngå å slåss.
Unnskyld. Du sprutet på meg med slangen.
Det var unødvendig.
Ring 911!
Legg fra deg slangen. Kutt ut!
Unnskyld.
Vi må snakke sammen.
Ja vel. Hvor skal vi begynne?
Med at du stadig er borte? Med at du ikke er presentabel?
Du er til vurdering.
Jeg er Jacks mangel på overraskelse.
La oss forestille oss at du er Samferdselsdepartementet.
Noen forteller deg at dette firmaet installerer forseterammer-
- som aldri blir godkjent.
Bremsebelegg som bare holder i 1600 km.
Og bensininnsprøytning som eksploderer og brenner opp folk.
Hva da?
- Truer du meg? - Nei...
- Ut! Du har sparken! - Jeg har en bedre løsning.
Behold meg som ekstern konsulent.
Til gjengjeld for lønnen blir jobben min aldri å nevne dette for noen.
Jeg trenger ikke engang komme hit. Jeg kan jobbe hjemmefra.
Hvem i helvete tror du at du er, din sprø, lille skittstøvel?!
Sikkerhetsvakter.
Jeg er Jacks selvtilfredse hevn.
Hva pokker er det du gjør?
Det var vondt.
Hvorfor gjorde du det?
Herregud. Nei! Vær så snill! Slutt!
Hva er det du gjør?
Vær så snill! Nei!
Av en eller annen grunn tenkte jeg på min første kamp med Tyler.
Under og bak og innenfor alt denne mannen tok for gitt, -
- hadde noe fryktelig bygd seg opp.
Bare gi meg lønnsslippene jeg bad om, og du slipper å se meg mer.
Og da, i vårt mest strålende øyeblikk sammen...
Takk gud! Ikke slå meg mer!
Telefon, computer, faks, 52 ukentlige utbetalinger -
- og 48 flybilletter. Vi ble nå sponset av et firma.
Slik kunne Tyler og jeg arrangere Fight Club hver kveld.
Nå var ingen midtpunkt i Fight Club utenom de to som sloss.
Lederen gikk gjennom mengden, ute i mørket.
Tyler var nå oppe i en rettssak på Pressman Hotel -
- angående urininnholdet i suppen deres.
Jeg er Jacks bortkastede liv.
Tyler fant på nye oppgaver.
Han delte dem ut i forseglede konvolutter.
BRUK GAMMEL MOTOROLJE TIL Å GJØDSLE PLENEN
- De har Fight Club i Delaware City. - Ja, jeg hørte det.
Det er en i Penns Grove, også.
- Bob fant en i Newcastle. - Startet du den?
- Nei, jeg trodde du gjorde det. - Nei.
Stopp litt.
- Snu deg. Hjemmeoppgave. - Hva slags hjemmeoppgave?
Menneskeofring.
- Ikke si at det er en pistol. - Det er en pistol.
- Møt meg på baksiden. - Nei, ikke kødd det til.
I langt nok tidsperspektiv er overlevelsesprosenten 0.
- Hva er det du gjør? - Hendene på ryggen.
Gi meg lommeboka.
Raymond K. Hessel, Southeast Banning 1320, leilighet A.
Liten kjellerleilighet?
- Hvordan vet du det? - De gir dem bokstaver.
Raymond...
Du skal dø.
Er det foreldrene dine? De må få tak i legen din.
De må få utlevert tannjournalen din.
For det blir ikke noe igjen av ansiktet ditt.
En utgått collegestudent-ID. Hva studerte du?
Forskjellige ting.
Var det vanskelige eksamener?
- Jeg spurte hva du studerte. - Biologi.
- Hvorfor? - Jeg vet ikke.
Hva ville du bli, Raymond K. Hessel?
Spørsmålet var: Hva ville du bli?!
- Svar ham, Raymond! - Veterinær.
- Dyr? - Ja. Dyregreier...
- Da må du ha mer skole. - For mye skole.
- Vil du heller dø? - Nei...
- Vil du dø her, bak en butikk? - Nei. Vær så snill.
Jeg beholder førerkortet ditt. Jeg skal sjekke deg.
Jeg vet hvor du bor.
Er du ikke i gang med å bli veterinær innen seks uker, dør du.
Løp hjem, nå.
Løp, Forrest, løp!
Jeg føler meg dårlig.
Tenk deg hvordan han føler seg.
Hva faen var poenget med det?
I morgen blir den beste dagen i Raymond K. Hessels liv.
Frokosten hans vil smake bedre enn noe måltid vi to har smakt.
Han hadde rett.
Han hadde en plan, og den begynte å gi en slags mening.
Ingen frykt. Ingen distraksjon.
Evnen til å la det som ikke telte, seile sin egen sjø.
Du er ikke jobben din.
Du er ikke hvor mange penger du har i banken.
Du er ikke den bilen du kjører. Ikke innholdet i lommeboka.
Du er ikke kakibuksene dine.
Du er verdens syngende, dansende avskum.
Jeg skal gå om et øyeblikk.
Du trenger ikke gå.
Som du vil.
Jeg mener... Det er greit.
- Går du fremdeles på grupper? - Ja.
Chloe er død.
Chloe...
Når skjedde det?
Bryr du deg om det?
Vet ikke. Jeg har ikke tenkt på det på en stund.
Det var et lurt trekk av henne.
Si meg... Hva får du ut av alt dette?
- Hva? - Alt dette. Hvorfor...
- Gjør dette deg lykkelig? - Av og til.
Jeg forstår ikke.
Hvorfor må en svakere person knytte seg til en sterkere person?
Hva får du ut av det?
Det er ikke det samme. Det er noe annet for oss.
- Vi er... - Oss?
Hva mener du med oss?
- Hører du det? - Hva da?
Alt bråket?
Hva var det du sa? Jeg vil snakke om dette.
- Dere snakker vel ikke om meg? - Nei.
Da du kom og lekte doktor... Hva dreide det seg om?
- Hva snakker dere om? - Ingenting.
Jeg tror ikke det. Se på meg.
- Hva er det? - Ingenting. Ikke bry deg om det.
- Hvem har gjort dette? - En person.
- En fyr eller en jente? - Hva bryr det deg?
- Jeg kan vel spørre? - Du har ikke noe med det.
Snakk til meg!
Denne samtalen...
Er over.
Du gir meg visst ikke en sjanse.
Jeg begynner å bli lei av dette.
- Hva er alt dette her? - Hva synes du?
Hva skal vi med køyesenger?
For ung. Beklager.
Hva var det?
Er søkeren for ung, så si det. Er han for gammel, si det.
Venter han i tre dager uten mat, husrom eller oppmuntring, -
- kan han begynne opplæringen.
Hva slags opplæring?
Tror du dette er en lek? Du er for ung til opplæring her.
Slutt å kaste bort tiden vår. Kom deg vekk herfra.
Dårlige nyheter, min venn. Du blir ikke tatt inn.
Beklager hvis du har misforstått. Bare stikk.
Dra din vei. Du er en inntrenger, og jeg ringer politiet.
Ikke se på meg! Du kommer aldri inn i dette huset!
Aldri. Kom deg vekk fra verandaen min!
Før eller senere ble vi alle det Tyler ville at vi skulle bli.
- Har du to par skjorter? - Ja.
- Bukser? - Ja.
Svarte støvler? Svarte sokker?
En svart jakke? Begravelsespenger?
Ja, sir.
Greit.
Du er for gammel, feiten.
Du har for store pupper. Kom deg vekk fra verandaen min!
Bob...
Som en ape, klar til å bli skutt ut i rommet.
Romape!
Klar til å ofre seg for en større sak.
Du er altfor jævla gammal, feiten!
Og du... Du er så jævla... blond!
Kom dere vekk, begge to!
Sånn fortsatte det.
Dere er også råtnende, organisk materiale.
Tyler bygde opp en hær.
Vi er verdens syngende, dansende avskum.
Vi er alle del av den samme komposthaugen.
Hvorfor bygde Tyler Durden opp en hær?
For hvilken større sak?
Vi stolte på Tyler.
"Du er ikke jobben din." Det fikk meg til å rope: "Ja!"
Hva foregår her?
- Hva skjer? - Vi feirer.
- Hva feirer vi? - Bare gå inn.
- Hei. - La meg ta det for deg.
Etterforskere er på åstedet.
Politimester Jacobs kom akkurat.
Hva har egentlig skjedd her?
Det er en av mange tilfeller av vandalisme i byen.
Forbundet med undergrunns-bokseklubber.
Vi skal koordinere en grundig etterforskning.
Politimester Jacobs kom akkurat til åstedet-
- for en brann som brøt ut for en time siden.
Fra Parker Morris-bygningen: Lauren Sanchez. Tilbake til studio.
Herregud.
Hva pokker har dere gjort?
Brannetterforskere er på åstedet...
Første regel i Prosjekt Hærverk er ikke å stille spørsmål, sir.
Kampen mot kriminalitet vinnes ikke over natten.
Den vil kreve engasjement, -
- og, mest av alt, samarbeid. Gatene er tryggere nå.
Det er håp i de indre bydelene. Dette er bare begynnelsen.
Jeg må pisse.
Dette er de første skritt på en lang reise.
Derfor har vi skapt Prosjekt Håp.
Prosjekt Håp er et felles foretak mellom politi og samfunnsledere.
Det vil bli et effektivt, nytt våpen i kampen mot kriminalitet.
- Bind den rundt pungen hans, Bob. - Ballene hans er iskalde.
Avlys den grundige etterforskningen.
Si at det ikke finnes noen undergrunnsgruppe.
Ellers skjærer disse gutta ballene av deg.
De sender en til New York Times og en til L.A. Times.
De dere er ute etter, er folk dere er avhengige av.
Vi lager maten deres. Tømmer søpla.
Kopler telefonsamtaler. Kjører ambulanser.
Vi beskytter dere mens dere sover.
Ikke kødd med oss!
Ballesjekk!
Godt jobba.
Denne veien, Bob.
La oss gå.
Jeg er Jacks betente følelse av å bli vraket.
Jeg ville skyte enhver panda -
- som ikke ville knulle for å redde sin art.
Åpne ventilene på oljetankere -
- og dekke alle de franske strendene jeg aldri ville få se.
Jeg ville puste inn røyk.
Hva skjedde med deg, psykogutt?
Jeg ville ødelegge noe vakkert.
Få ham til et sykehus.
Alt i orden, Mr. Durden. Lufthavnsparkering. Langtid.
Etter Dem, Mr. Durden.
Etter Dem.
RESIRKULER DINE DYR
- Noe du tenker på? - Nei.
Hvorfor fikk jeg ikke høre om Prosjekt Hærverk?
- Første regel: Ikke still spørsmål. - Hva mener du?
Du sa ikke noe i begynnelsen.
Fight Club var begynnelsen. Nå heter det Prosjekt Hærverk.
Du og jeg startet Fight Club sammen.
- Den er like mye min som din. - Handler dette om deg og meg?
Du har misforstått. Dette tilhører ikke oss.
- Vi er ikke spesielle. - Du skulle fortalt meg det!
Tyler!
- Pokker, Tyler! - Hva vil du ha?
Skal jeg sende deg en formålsparagraf?
Du bestemmer hvor involvert du vil være!
Ja, men jeg vil vite visse ting!
- Første regel... - Hold kjeft!
- Jeg vil vite hva du tenker. - Du må glemme hva du vet!
Glem hva du tror du vet om livet, vennskap...
Og særlig om deg og meg.
Hva skal det bety?
Hva gjør du?
Hva vil dere gjøre før dere dør?
- Male et selvportrett. - Bygge et hus.
- Og du? - Jeg vet ikke.
- Kjør i rett fil. - Du må vite det!
Hvordan ville du se på livet?
Jeg har ikke gode følelser for livet. Er det det du vil høre?
- Det holder ikke. - Slutt å kødde!
Helvete! Faen ta deg!
Faen ta Fight Club! Faen ta Marla! Jeg er lei av all dritten din!
Greit.
- Kutt ut! Ta rattet! - Se på deg selv! Du er ynkelig!
Hvorfor det? Hva snakker du om?
Hvorfor tror du jeg sprengte leiligheten din?
Å nå bunnen er ikke noen helgeutflukt eller seminar.
Slutt å kontrollere alt. Slipp taket.
- Slipp taket! - Greit. Ok.
Bra.
Jeg hadde aldri vært utsatt for en bilulykke.
Slik måtte de ha følt det, -
- alle jeg skrev inn i statistikken i rapportene.
Herregud!
Vi hadde akkurat en nær-livet-opplevelse!
I den verdenen jeg ser, jakter du på elg i canyonskogene-
- i ruinene av Rockefeller Center.
Du har på skinnklær som vil vare resten av livet.
Du klatrer opp de tjukke slyngplantene utenpå Sears Tower.
Langt der nede ser du små skikkelser som knuser mais.
De legger kjøtt i det tomme kollektivfeltet-
- på en forlatt motorvei.
Bli bra igjen.
Og så... var Tyler borte.
Sov jeg?
Hadde jeg sovet?
Huset var blitt en levende organisme.
Det dryppet innvendig, med så mange som svettet og pustet.
Det var så mange som beveget seg, at huset også beveget seg.
Planeten Tyler. Jeg måtte holde meg langs veggene.
Fanget i dette urverket av Romaper.
Du kan ikke røyke her!
Matlaging, arbeid og søvn foregikk på skift.
Vent litt.
Det er under kontroll, sir.
Hvor er Tyler?
- Første regel i Prosjekt Hærverk... - Jeg forstår.
Jeg er helt alene.
Faren min dumpet meg. Tyler dumpet meg.
Jeg er Jacks knuste hjerte.
Hva som nå skal skje med Prosjekt Hærverk, vet bare Tyler.
Andre regel er at man ikke skal stille spørsmål.
Kom deg vekk fra meg!
Hvem er alle disse menneskene?
Paper Street Såpefabrikk.
Kan jeg komme inn?
Han er ikke her.
Hva?
Tyler er ikke her.
Tyler drog sin vei. Tyler er borte.
Han er skutt to ganger! Gi oss plass!
Hva har skjedd?
Hjemmeoppgave. Vi skulle slå to fluer i ett smekk.
Ødelegge et kunstverk...
Operasjon Latte Thunder. Sett i gang.
Og knuse en kafé.
Vi hadde planlagt alt.
Det gikk fint, helt til...
- Hva da? - De skjøt Bob i hodet.
Den jævla snuten!
De jævla svina!
Idioter.
Dere løper rundt i finlandshetter og sprenger ting? Hva ventet dere?
Vi må bli kvitt bevismaterialet.
- Vi må bli kvitt liket! - Begrav ham.
- Hva? - Begrav ham i hagen.
Sett i gang, folkens!
Ligg unna! Vekk fra ham! Hva er det dere snakker om?!
Dette er ikke bevismateriale! Han er min venn.
- Dere begraver ham ikke i hagen! - Han døde for Prosjekt Hærverk.
Dette er Bob!
I Prosjekt Hærverk har vi ikke navn, sir.
Dette er en mann, med et navn. Han heter Robert Paulsen.
Han er en mann, og han er død nå på grunn av oss. Forstår dere?
Jeg forstår.
Når han dør, har et medlem av Prosjekt Hærverk et navn.
Han heter Robert Paulsen.
Kom igjen, karer. Kutt ut, nå.
Hold kjeft! Alt dette er over!
Jeg må finne Tyler.
- Tyler? - Betjent Stern fra brannavsnittet.
Jeg må snakke med deg...
Jeg drog til alle byene Tyler hadde fløyet til. Fra bar til bar.
Jeg vet ikke hvorfor, men jeg visste hvilke barer...
Jeg ser etter Tyler Durden. Det er veldig viktig.
Jeg skulle ønske at jeg kunne hjelpe deg.
I hver by jeg drog til...
Straks jeg gikk av flyet, visste jeg at det var en Fight Club der.
Hei!
Se på meg. Jeg er medlem. Jeg må vite om du har sett Tyler.
Jeg måtte ikke skulle gi ut slike opplysninger.
Selv om jeg hadde slikt på det nåværende øyeblikk.
- Tulling. - Jeg må be deg gå.
Tyler hadde vært aktiv.
Han hadde etablert avdelinger over hele landet.
Sov jeg? Hadde jeg sovet?
Er Tyler mitt mareritt, eller er jeg Tylers?
Vi har bare hørt om ham. At ingen vet hvordan han ser ut.
Plastiske operasjoner hvert tredje år.
Det tåpeligste jeg har hørt.
- Er det en Fight Club i Miami? - Bygger Mr. Durden opp en hær?
Jeg levde i en tilstand av konstant déjà vu.
Overalt hvor jeg kom, følte jeg at jeg hadde vært.
Det var som å følge en usynlig mann.
Lukten av størknet blod.
Nakne fotavtrykk i sirkler.
Aromaen av gammel svette, som stekt kylling.
Et gulv fremdeles varmt etter kampene natten før.
Jeg var alltid bare ett skritt bak Tyler.
Han heter Robert Paulsen.
Velkommen tilbake, sir. Hvordan står det til?
Kjenner du meg?
- Tester du meg, sir? - Nei. Dette er ingen test.
- Du var her sist torsdag. - Torsdag?
Du stod akkurat der og spurte hvor god sikkerheten er her.
Den er god som gull.
Hvem tror du jeg er?
Er det sikkert at dette ikke er en test?
Du er Mr. Durden. Det er du som gav meg dette.
Vennligst rett opp seteryggene.
- Ja? - Det er meg.
Har vi noen gang gjort det? Ligget sammen?
Idiotisk spørsmål.
Fordi svaret er ja, eller fordi det er nei?
- Et triks? - Jeg må vite det.
Vil du vite om det bare er sex eller om det er kjærlighet?
Så vi har ligget sammen?
Bare svar meg! Gjorde vi det eller ikke?
Du knuller meg og avviser meg. Elsker og hater meg.
Du er følsom, så blir du et rasshøl.
En grei beskrivelse av forholdet vårt, Tyler?
Vi mistet kabintrykket.
- Hva sa du? - Hva er det med deg?
- Si navnet mitt. - Tyler Durden, din dust.
- Jeg kommer bort. - Nei, vent. Jeg er ikke der!
Du brøt løftet ditt.
- Du snakket med henne om meg. - Hva foregår?
- Jeg bad deg om én enkel ting. - Hvorfor tror folk at jeg er deg?
Svar meg!
Sitt ned.
Svar meg. Hvorfor tror folk at jeg er deg?
Det tror jeg du vet.
- Nei. - Jo.
Hvordan kan noen ta deg for å være meg?
Jeg vet ikke.
- Du forstår. - Nei...
Ikke kødd med oss!
Si det.
Fordi...
Si det.
- Fordi vi er samme person. - Stemmer.
Syngende, dansende avskum.
- Jeg forstår ikke. - Du ville endre livet ditt.
Du kunne ikke gjøre det alene.
Alt det du ønsket å være... Det er meg.
Jeg ser ut slik du vil se ut. Jeg er smart, dyktig...
Og viktigst av alt: Jeg er fri på alle de måtene du ikke er det.
Tyler er ikke her. Tyler er borte.
Dette er umulig. Helt vanvittig.
Folk gjør dette hver dag. De ser seg selv slik de vil være.
De har ikke ditt mot til å gjøre noe med det.
Du kjemper fremdeles med det, så av og til er du fremdeles deg.
Andre ganger forestiller du deg at du ser på meg.
Steg for steg lar du deg selv bli... Tyler Durden.
Du er ikke jobben din!
- Du har et hus. - I ditt navn.
Jobber, et liv...
Du har nattjobber fordi du ikke får sove.
Du knuller Marla, Tyler.
Teknisk sett knuller du Marla. Men det er det samme for henne.
Herregud.
Nå ser du dilemmaet vårt. Hun vet for mye.
Vi må snakke om hvordan dette kan ødelegge for målene våre.
Hva mener du? Dette er pissprat!
Jeg vil ikke høre på dette. Du er sinnssyk!
Nei. Du er sinnssyk. Og vi har ikke tid til dette sludderet.
Det kalles en overgang.
Filmen fortsetter, og ingen i salen merker noe til det.
- Sir! Skal du sjekke ut? - Ja. Send regning.
Du må signere på denne listen over telefonsamtaler.
- Når er disse fra? - Der, sir. Mellom 2 og 3.30 i natt.
Har jeg lagt meg tidligere om kvelden? Har jeg sovet senere?
Har jeg vært Tyler lenger og lenger?
Er det noen her?
Déjà vu, enda en gang.
Med nok såpe kan man sprenge hva som helst.
Å gud.
- 1888. - Hvem ringer jeg til?
Franklin 1888. Dette er Vedlikehold.
Hallo?
- Franklin Street 1888? - Ja. Kan jeg hjelpe deg?
Hallo?
Jeg må snakke med formannen straks.
Det er meg.
Jeg tror noe fryktelig vil skje i bygningen.
Det er under kontroll, sir.
- Unnskyld? - Ikke bekymre deg. Vi er solide.
2160.
Marla!
Vent, Marla! Jeg må snakke med deg!
Sprøingene slo meg med en kost! De brakk nesten armen min!
De brente fingrene sine med lut.
Hør på meg. Dette krever at du tror meg.
- Du må la meg si dette. - Mer pissprat.
Du må tro litt mer på meg enn det.
- Jeg vil ikke høre på deg. - Du har all rett til å...
- Jeg skal bare ha en kaffe. - Alt du bestiller, er gratis, sir.
- Hvorfor er det gratis? - Ikke spør.
Muslingsuppe, stekt kylling med bakt potet, og en pai.
Ren mat, takk.
Da vil jeg råde damen til ikke å spise muslingsuppe.
Du har tretti sekunder.
Du vet at jeg har oppført meg merkelig?
Det må virke som om det er to sider av meg.
Doktor Jekyll og Mister Kødd.
Men jeg har forstått noe veldig viktig.
Forholdet vårt i hele sin bredde har ikke vært klart for meg før nå.
Jeg vet at jeg ikke har behandlet deg pent.
Femten sekunder. Vær så snill! Ikke si noe, eller gå.
Jeg prøver å be om forlatelse.
Jeg har forstått at jeg virkelig liker deg, Marla.
- Gjør du det? - Ja. Jeg bryr meg om deg.
Og jeg vil ikke at det skal skje deg noe på grunn av meg.
Marla, du er i livsfare.
- Hva? - Du må ut av byen en stund.
- Ut av alle byer. Dra på camping. - Du er sinnssyk.
Jeg har rotet deg inn i noe fryktelig.
Hold kjeft!
Jeg har prøvd, Tyler. Det har jeg virkelig gjort.
Det er trekk ved deg jeg liker. Du er smart, morsom...
Og god i senga. Men...
Du er umulig. Du har alvorlige emosjonelle problemer.
Problemer som du bør få behandling for.
- Jeg beklager. - Ja, du beklager, og jeg beklager.
Men jeg klarer ikke dette lenger.
Jeg kan ikke. Og jeg vil ikke.
- Jeg er ute av bildet. - Du kan ikke gå. Du er ikke trygg!
Du må forstå dette! Jeg prøver å beskytte deg!
- Jeg vil ikke se deg mer! - Greit.
Vent her.
Vent der. Hold kjeft!
Ta disse pengene og gå på bussen. Jeg skal aldri bry deg igjen.
Vær så snill å gå på bussen.
- Hvorfor gjør du dette? - De tror du er en trussel.
Jeg kan ikke forklare det nå. Bare stol på meg.
Du får ikke tilbake dette. Rasshøl-avgift.
Hold deg vekk fra storbyer minst et par dager.
Du er det verste som har skjedd meg.
Hei. Dere må arrestere meg.
Jeg leder en terroristgruppe-
- ansvarlig for flere episoder av hærverk og vold i hele byen.
I storbyområdet, med omtrent 200 medlemmer.
Det har sprunget opp avdelinger i fem eller seks andre byer.
Dette er en godt disiplinert organisasjon.
Avdelingene kan operere helt uavhengig av sentrale ledere.
Dra til huset. Paper Street 1537. Det er hovedkvarteret vårt.
I hagen vil dere finne liket av Robert Paulsen.
I kjelleren er det badekar som har vært brukt til å lage nitroglyserol.
De vil sprenge hovedkontorene til disse kredittkortselskapene.
Og T.R.W.-bygningen.
Hvorfor kredittkortselskaper?
Slettes gjeldsregistrene, er vi tilbake ved nullpunktet.
Det skaper fullstendig kaos.
Få ham til å fortsette å snakke. Jeg må ta en telefon.
Jeg beundrer det du gjør.
- Hva? - Du er modig som gjør dette.
Du er et geni, sir.
Du sa at hvis noen blander seg inn i Prosjekt Hærverk, -
- må vi skjære ballene av ham.
- Det nytter ikke å slåss. - Det er litt av en gest.
- Det vil bli et eksempel. - Dere gjør en stor feil.
- Du sa du ville si det. - Jeg er ikke Durden!
Du sa du ville si det også.
Jeg er Tyler Durden. Hør på meg. Jeg gir dere en direkte ordre.
- Vi avslutter operasjonen straks. - Du sa at du sikkert ville si det.
Slipp meg!
Er dere helt sprø? Dere er politikonstabler!
- Tar noen tiden? - Nei!
Hold kjeften din!
Faen.
Noen av disse opplysningene stemmer.
- La oss dra til huset i Paper Street. - Kommer straks.
Vent!
- Vi må gjøre dette, sir. - Hvor er gummistrikken?
Hold dere unna meg! Slipp den kniven!
Ned på gulvet, begge to. Med en gang!
Ned på gulvet!
Kommer en av dere ut, får denne døra seg en blysalat! Forstått?
Vekk!
Jeg løp.
Jeg løp til musklene brant og årene pumpet batterisyre.
Så løp jeg enda lenger.
Løper du rundt i underbuksa? Du ser ut som en gærning.
Jeg vet hva som skjer her.
Kom igjen. Jeg har et flott sted å se det fra.
Det blir som betal-tv.
- Herrejesus. - Hva holder du på med?
- Jeg skal stoppe det. - Hvorfor?
- Det beste du har gjort. - Jeg kan ikke la det skje.
Det er bomber i ti andre bygg.
- Når ble dette et mordprosjekt? - De er tomme. Vaktene er våre.
- Vi dreper ingen. Vi frigjør dem! - Bob er død. De skjøt ham i hodet.
Vil man lage omelett, må man knuse noen egg.
Jeg vil ikke høre på deg. Du er ikke engang virkelig.
Jeg ville ikke gjort det om jeg ikke kjente til ledningene.
Hvis du kjenner til dem, gjør jeg det også.
Kanskje jeg tenkte hele dagen på de gale ledningene.
Hva tror du?
Nei, for guds skyld. Ikke den grønne.
Hvilken som helst, men ikke den grønne.
Jeg sa at du ikke skulle gjøre det!
Faen!
Jeg mener det! Gå vekk fra varebilen!
Ok. Du skyter mot en fantasivenn nær 1600 liter med nitroglyserol!
Ro deg ned, Tyler!
Kom igjen. Ikke stikk av.
- Tre minutter. Vi er på nullpunktet. - Det var her vi begynte.
Vil du si noen ord for å markere begivenheten?
- Unnskyld? - Jeg kan ikke komme på noe.
Flashback-humor.
Det er nå det blir spennende.
To og et halvt. Tenk på alt vi har fått til.
Herfra får vi se at finanshistorien kollapser.
Ett skritt nærmere økonomisk balanse.
- Hvorfor er hun her? - Vi nøster opp løse tråder.
Slipp meg ned, skallete drittsekker!
- Jeg ber deg. Ikke gjør dette. - Vi gjør dette.
- Det er dette vi vil. - Nei. Jeg vil ikke dette.
Greit. Men "du" gir ingen mening nå.
- Vi må glemme deg. - Du er en stemme i hodet mitt!
- Og du i mitt. - Hvorfor blir jeg ikke kvitt deg?
- Du trenger meg. - Nei. Ikke nå lenger.
Du skapte meg. Jeg skapte ikke noen taper som alter ego.
- Ta litt ansvar! - Jeg gjør det!
Jeg tar ansvaret for alt sammen.
Så vær så snill, avlys dette.
Har jeg noen gang sviktet oss?
Hvor langt har du kommet på grunn av meg?
Jeg skal få oss gjennom dette. Som alltid.
Du vil sparke og skrike, og til slutt vil du takke meg.
Tyler...
Jeg er takknemlig for alt du har gjort for meg.
Men dette vil jeg ikke.
Hva vil du? Tilbake til drittjobben?
Til leiligheten og se på tv-serier?
- Det gjør jeg ikke! - Dette kan ikke være sant.
Det er allerede gjort, så hold kjeft. 60 sekunder. Ser du bra?
Nei... Jeg kan finne ut av dette. Dette er ikke engang virkelig.
Du er ikke virkelig. Du har ikke noen pistol i hånden.
Pistolen er i min hånd.
Bra for deg. Det gjør ingen som helst forskjell.
Hvorfor setter du pistolen mot hodet?
Ikke mitt hode, Tyler. Vårt hode.
Interessant.
Hvor vil du med dette, Ikea-gutt?
Hei. Det er deg og meg.
Venner?
Tyler.
Jeg vil at du skal høre på meg.
Som du vil.
Øynene mine er åpne.
Hva er det som lukter?
- Hvor er alle sammen? - Jeg vet ikke. Hva foregår?
- Mr. Durden! - Herregud!
- Er alt i orden, sir? - Ja, helt fint.
- Du ser fryktelig ut. Hva skjedde? - Ingen ting. Alt er i orden.
Du ser fryktelig ut. Du trenger medisinsk behandling.
Jeg har det fint. Alt er bra.
- Slipp henne. - Herrejesus.
Du...
Hei, Marla.
La henne bli her. Møt meg nede.
- Er du sikker? - Ja, jeg er sikker.
Din jævel! Hva slags sjukt spill er dette?
Sette meg på en jævla buss... Å gud. Ansiktet...
Jeg vet det.
- Hva skjedde? - Ikke spør.
- Du er skutt! - Ja, jeg er skutt.
- Utrolig. - Han er en tøff jævel.
- Hvem gjorde dette? - Jeg selv, faktisk.
Finn noe gasbind.
- Skjøt du deg selv? - Ja, men det er i orden.
Se på meg, Marla. Alt er i orden med meg.
Stol på meg. Alt kommer til å bli bra.
Du traff meg i en veldig merkelig periode av livet mitt.